- Detta har hänt... - Har Webber valt ut dig?
- Han vet om oss. - Jag sa att du är en vildkatta!
- Blake borde få se operationen. - Callie, sluta. Lägg dig inte i!
Om du vill börja om, så gör vi det.
Vad gör du? Jag känner dig knappt! Vi borde gå på dejt först.
- Har Arizona sagt...? - Jag ser sånt. Hur långt gången är du?
Nionde veckan. Han vet inget än.
Se! Allt som ljuset nuddar är ditt. Grattis, chefen.
Meredith, du har blivit väldigt bra på att vara ensam.
Menar du att jag inte kan vara ensam längre?
Det kan du nog, men jag tror inte att du vill det.
Under studietiden hade jag en kursare som jobbade extra som illusionist.
Det är en övning. Den första av många.
Det blir inte felfritt, men jag vill köra hela vägen ut.
- Okej. - Vi kör.
Det är logiskt. Om man ska såga itu folk så behöver man öva.
När man intar scenen ska publiken inte se att man svettas.
För tre dagar sen fick jag ett samtal från en vän vid militärsjukhuset.
De har en 35-årig patient med osteosarkom...
- ...i bäcken, ländrygg och korsben. - De ska se illusionen.
- Oj! - Ja.
Såna tumörer brukar behandlas med cellgifter och radioterapi.
Han skulle leva i några år.
- Det måste finnas nåt bättre. - Det var Torres tanke.
Hon hade en bättre idé.
Torres ville använda transplantat från det amputerade benet-
- för att fästa högerbenet i ryggraden, mitt på kroppen.
Det skulle ge axiell stabilitet och kan ge...
- ...förmågan att gå. - Det är ju...
- ...imponerande? - ...helt galet.
Jag menar det på ett bra sätt.
Vad har vi gjort?
Ett mirakel.
- Torres, du ska vara stolt. - Det är jag också.
Vi har några dagar på oss. Jag vill öva två gånger i morgon.
- Först måste vi sova. - Verkligen!
Vi har problem. Överste Miller ringde precis.
- Patienten har brutit bäckenet. - Va?
Det är bråttom. Det har påverkat blodflödet i benet som vi ska rädda.
Fönstret stängs. Om vi väntar finns inget att jobba med.
- När vill de göra det? - I kväll.
- Vi hade behövt öva en gång till. - När kommer han?
Han kommer inte. Vi måste åka till honom.
- En bortamatch! - En bortamatch, ja.
Så orättvist! Ingen annan fick ens anmäla intresse.
Jag kan ortopedi och plastik. Jag är en viktig del av laget.
Wilson var med vid övningen, annars hade jag tagit med dig.
- Oj. - Jag får följa med.
Sjukhuset har både civila och militära läkare, med strikt hierarki.
Jag fattar, Hunt. Vi ska göra dig stolt.
- Ta med mig! - Jag skulle ju inte lägga mig i.
Bara den här gången.
Ingen särbehandling. Jag sa likadant till min man.
- Hunt! - Jag kommer.
Känner du Curt Morgan, neurooftalmologen?
- Han är trevlig. - Det är han. Och han frågade om dig.
- Bailey! - Han frågade.
- Vem frågade om vad? - Curt Morgan frågade om dr Grey.
- Curt är kul. Vi spelar boll ihop. - Vi borde prata om det vi ska göra.
Eller om att han är lång, stilig, frånskild, rolig, barnlös... stilig.
- Du sa stilig två gånger. - Med flit.
Kom ihåg: Hunt vill att vi uppför oss.
Så länge vi visar respekt råkar vi inte i luven på nån.
- Dr Bailey? - Överste Miller. Trevligt att ses.
Detsamma. Det här är kapten Vaughn. Hon ska...
- Överste! Vad i helvete? - Dr Bailey, major Thorpe, Carsons...
Jag är sergeant Carsons läkare.
Är ni... drömlaget, eller? - Du bestämmer inte åt min patient.
- Vi vill inte trampa nån på tårna. - Han är ert försöksdjur.
- Kan du backa lite? - Kan ni backa ut genom dörren?
- Ingen får röra min patient! - Jag förstår att du vill honom väl.
Är ingreppet riskfyllt? Ja. Men om det funkar...
Det gör det. Din chef vet vad vi går för.
Du kallade oss drömlaget. Vi kan utföra mirakel.
Ju förr du inser det, desto förr kan vi rädda ett liv.
Det är det enda vi vill. Du själv inräknad.
Den här vägen...
- Du kan ha råkat i luven på nån. - Mirakel? Du överdrev lite, Torres.
- Jag rycktes med en aning. - Vi är illa ute.
Karev vill ha mig på akuten.
Jag har jouren, men om det är lugnt kan vi ses om några timmar.
Det låter frestande.
- Pierce, där är du! - Ja, Riggs.
Jag behöver hjälp med en VATS i morgon bitti.
- Ja, absolut. Jag är på. - Okej.
Jag skriver upp dig vid 09.30. Okej, tack.
- Det var nära! - Håller vi fortfarande på?
Det är en hemlis. Man ska hålla hemlisar hemliga.
Varför det? Dina systrar vet. Webber vet.
Det börjar bli tröttsamt, och jag måste ner till Karev.
- DeLuca, var har du varit? - Har ni sett Lisa, vår kapten?
- Med hästsvans och rosett? - Hon är säkert jättearg.
Vi klarade inte det sista tricket, fast vi bara var tretton som...
- Tretton? Wow! - Puls på över 130.
- Gör EKG och drogtest. - Ingen lyssnade på nån annan.
- Danielle var för snabb och... - Lugna dig.
Skojar du? Det var sista omgången. Vi kunde gå till riksmästerskapet!
Smärta i buken, men jag vill göra ultraljud.
- Dani, är du okej? - Allt gör ont.
- Jag kan inte fatta... - Maxine, är du yr?
- Maxine? - Det är jag. Mitt liv är över.
Sök neuro. Hon kan ha slagit i huvudet.
- Förstår du riskerna med ingreppet? - Jag har förklarat dem.
- Han vill inte sluta prata om dem. - Han nämnde väl fördelarna?
Cellgifter och radioterapi kan ge dig några bra år.
- Vår ansats kan ge dig ett helt liv. - Brian, du är sjuk.
Du kanske inte klarar ingreppet.
Det här är som att kasta tärning. Du kan dö på bordet i kväll.
Jag har tjänstgjort fem gånger, världen över.
Jag såg inte mina två döttrar födas. Nu är en tredje på väg.
Jag vill ha livet jag har gått miste om.
Om ni kan ge mig det, då är jag med.
- Nå? - Vi kör.
- Bäst att du inte bara skröt. - Vi ses i operationssalen.
Visa dr Avery var han kan förbereda transplantaten.
- Ska vi verkligen göra det? - Det blir bra.
Okej. Det här duger ju.
- Bra. Ser du allt du behöver? - Jag behöver en diatermikniv.
Jag hämtar en om jag får se på... när du skördar transplantaten.
Vi är ett militärsjukhus, så jag ser mest bara trauman.
- Du är känd som mer raffinerad. - Är jag känd?
Jag googlade dig. Ja, er allihop. Vi ser fram emot ingreppet.
Vi ser sällan läkare på din nivå.
Ja... Visst får du titta på.
- Tack. - Jag kommer med diatermikniven.
- Gud, vad hon flörtade! - Det är ingen som flörtar.
Kom igen! "Jag googlade dig..." Hon tokflörtade!
- Du också. - Vad sa jag?
Du måste inte säga nåt. Allt det här är en flört.
- Du måste sitta still. - Hon ser knappt skadad ut...
...medan mitt ansikte har spruckit! Maxine förstörde allt.
Det var Danielle som kom ur takt. - Aj! Försöker du göra mig illa?
Jag är så less! Vi har jobbat för hårt...
...för att låta Maxine och Dani förödmjuka oss. De är ute.
- Nere. - Borta. Hashtagga det.
Hon var skälet till att jag avskydde high school.
- Hon kan inte sparka nån. - Klart hon kan!
- Hon är klackledare och truppkapten. - Vad är skillnaden?
Ser du hur de tittar på henne?
Hon bestämmer. Säger hon "hoppa" frågar de: "Från vilken bro?"
- Hur vet du det? - Jag var truppkapten.
- Det var tufft. - Du fick mig att avsky high school.
- Jag älskade high school. - Som alla andra på 50-talet.
Jag skickar upp nån. - Psyket behöver rådgivning.
- Jag tar det! - Sten, sax, påse?
- Warren. Ta med Spencer. - Va?
- Vi kanske kan intubera dem. - Det skulle bli så tyst.
- Maxine, kan du röra vid din näsa? - Pratar de om mig? Lisa och Chelsea.
- Klart de gör. - Andra handen.
Jag har försökt hålla ihop laget.
- Du hetsar upp dig. Andas djupt. - Man måste lita på varandra.
Balans och tillit är grunden. Jag kanske är bitchig-
-men det är Lisa också, varje dag.
Det var ett enda andetag.
Hon får godkänt, men skiktröntga huvudet.
Jag ville bara att vi skulle vinna. Varför är det så dåligt?
Att du är sjutton, med blodtryck som en 50-åring.
- Jag är aldrig här. - Jag gick inte i skolan på 50-talet.
- Det är mörkt och luktar konstigt. - Ja, jag är äldre, men inte gammal.
- Patienterna skriker jämt. - Patienterna skriker...
- Dr Siegel, du ville ha rådgivning? - Ja.
- Han höll sig för magen. - Hör ni mig, sir?
- Han reagerar inte. - Svag puls på 130.
- Han kraschar. - Ska vi köra honom härifrån?
Jag får inget tryck.
- Han blöder ur ett bukaortaaneurysm. - Pulsen är borta.
Vi måste öppna honom här.
- Det går inte. - Jag behöver akutvagn och blod.
Och skalpell. Nu!
- Det finns inget här! - På psyket finns inget vasst.
- Inget vasst? - Det är inte tillåtet.
- Hitta nåt! - Ska vi hämta överläkare?
- Är du inte överläkare? - Spencer, hämta skalpell!
Det här känns inte bra, Torres.
- Känns det bra, Grey? - Vi övade en gång.
- Det känns jättebra. - Vi måste vara som ekorrar.
- Jag kan inte ha hört rätt. - Ekorrar lagrar nötter, en nöt i taget.
Om alla sköter sin roll och sin nöt så fixar vi det.
- Det låter logiskt. - Kom igen!
Thorpe, vänta lite. Vi måste överlägga.
- Överlägger vi? - Vi ber.
Torres har rätt. Det går bra om alla sköter sitt.
Det skadar inte att Gud sköter sitt.
- Callie, hur länge tar det? - Vad vet jag?
- Du ber ju. Väntar hon på ett tecken? - Jag skulle ändå inte höra det.
- Förlåt. - Ursäkta.
Berättade du för Karev om barnet innan du berättade för Jackson?
Jag berättade inget för Karev. Han verkade känna det på lukten.
Man lär sig det. Gravida kvinnor luktar.
- Va?! - Jag skojar.
- Hur många måste få veta innan... - Få veta vad?
- Inget. - Ni har en hemlis.
- Nej då. - Har ni fått veta om DeLuca?
- Robbins, berätta nu för mig! - Det finns inget att berätta.
- Förlåt. Jag behöver en akutvagn... - Spencer!
- Behöver du nåt? - Ja, dig!
- Var fan är Mitchell? - Dödförklara honom.
Håll käften. Jag känner en svag puls.
- Det är nog din puls. - Jag måste in.
- Annars dör han. - Jag tillåter det inte.
Det här är ingen operationssal, och du är inte överläkare.
Nej! Är du helt galen?
Om han dör är det ditt fel. Tvinga mig inte att ta till våld.
Hotar du mig? Nej, nej, nej!
- Nej! - Jag har dr Webber... För sent.
- Warren, vad gör du? - Spencer, kom hit!
Hjälp mig öppna revbenen. Tryck in fingrarna genom musklerna.
- Hårdare. Kom igen! - Warren!
- Jag har hans aorta i handen. - Jag känner en puls.
Dr Webber, kan du ordna en operationssal?
- Okej, Callie, du kan köra i gång. - Okej.
Jag måste inspektera sakroiliakaled innan vi amputerar vänsterbenet.
Okej, marginalerna är tillräckliga och vi har hemostas.
Det ser... okej ut.
- Torres? Ser det okej ut? - Ja då. Jag vill bara vara säker.
- När det är av, så är det av. - Ursäkta?
- Det ser väl bra ut? - Det måste ju tas av på nåt sätt.
Ja, jag vet, men sen finns det ingen återvändo.
Torres! Var som en ekorre.
- Okej. - Såg.
Owen vill verkligen börja om.
Han vill gå på dejt. Inget sex, bara middag och bio.
- Det känns kul. - DeLuca vill offentliggöra oss.
Han vill... hålla hand i korridoren eller nåt.
Jag gillar det. Vi kan hålla handen och hångla!
När hånglade du senast, utan sex?
- Varför måste vi visa upp det? - Vad är problemet?
Sch! Jaha, det var bara du.
- Handlar det fortfarande om DeLuca? - Ja.
Jag vill inte fundera på vad "det" är inför publik.
- Och cheerleadern? - En mild hjärnskakning.
Tänk om det tar slut. Då blir jag kvinnan som dejtade lammköttet.
- Klart? - Vem skulle ta mig på allvar?
- Ska jag ta dig på allvar nu? - Jag är en allvarsam person!
- Otroligt! - Ursäkta?
Din teknik för att bevara kärlen. Den är så ledig.
Förlåt... jag ska se till en patient. Men jag kommer tillbaka.
- Vad är det? Jag flörtade inte. - Jag sa inget.
- Hur går det med transplantaten? - Sakta.
- Men dr Vaughn går rakt på sak. - Va?
- Hon flörtade med honom. - Det gjorde hon inte alls.
Varför inte? Hon känner inte honom som vi gör.
- Och vad ska det betyda? - Vi är vana vid allt det där.
- Sluta nu, jag måste fokusera. - Gör så.
Det är nog bara en hjärnskakning, men du måste minska din stressnivå.
Jag vet. Mina föräldrar kallar mig överspänd.
- Är de på väg? - Ja.
- Lisa, det var ett misstag! - Du sätter aldrig tricken som du ska.
- Edwards, dämpa dem. - Skrik inte om det inte är akut.
- Tror ni att det var med flit? - Du skapar problem.
- Vad händer? - Lisa sparkar mig.
- Lisa, det får du inte! - Ska jag sära på er?
- Jag är faktiskt truppkapten. - Du är faktiskt en megabitch.
- Hör ni, det räcker! - Dani är vår bästa klättrare!
Du försvarar henne bara för att ni är bästisar.
- Blake, tysta dem. - Ska jag söva ner dem?
- Tyst! - Du hör inte hemma i pyramiden!
- Få tyst på dina! - Jag vill ändå inte vara med er.
- Du förstör för oss alla! - Håll käften!
Jag har ingen puls. Ladda paddlarna.
- Vad händer? - Kommer hon att dö?
- Är hon död? - Gardin! Undan!
- Hur mår handen, Warren? - Jag tappar känseln.
Vi ska få ut dig. - Öppna revbenen, Spencer.
Jag är fri.
- Blodtryck? - 90 systoliskt.
Av alla dumma, ansvarslösa... Hur kunde du ens...?
- Vad borde jag ha gjort? - Du borde ha ringt en överläkare.
Du borde ha insett dina begränsningar, och du borde tacka Gud för min hjälp.
- Jag ska göra... - ...som jag säger.
Du får be för att han inte ska dö.
Maxine, är du vaken?
- Fick jag hjärtinfarkt? - Hur var elektrolyterna?
- Normala värden. - Pulsen var på över 200.
- Såg Lisa mig? - Maxine, du fick ingen infarkt.
Du har WPW syndrom. Det ger stora fluktuationer i puls.
Man brukar medicinera, men i ditt fall vill jag operera.
- Mina föräldrar... - Vi hinner inte vänta på dem.
Ring och förbered för en ablation.
Kommer jag att kunna träna? Lisa avskyr mig redan.
Om jag är sjuk får jag också sparken. Truppen är hela mitt liv!
Kan ni inte hålla det hemligt? Jag vill inte att nån får veta!
Jag tar hand om det.
- Jag tar tången... - Dr Thorpe, är urinavledningen klar?
- Strax. - Bra.
Helvete! Benet är så skört!
- Ditt arbete är felfritt. - Tycker du det?
- Snyggt, dr Grey. - Du låter nästan glad att vi är här.
Dr Grey, kan du följa med mig?
- Ska jag lämna bordet? - Ja, jag behöver dig.
Gå du, jag klarar mig.
Callie, vad är det?
Jag klarar det inte.
Jag kan inte tro det. Tänk att Maxine ska dö.
- Det sa jag inte. - Vi har alltid varit vänner.
- Du är en sån bra vän! - Käften. Du gav henne hjärtinfarkt!
- Det är ingen infarkt. - Jag gjorde inget.
- Du pressade henne! - För att jag bryr mig!
- Och du suger! - Suger jag?
- Ditt ansikte suger. - Ni suger allihop!
- Jag avskydde high school. - Du var typ elva när du gick där.
- Förhöjd ST. - Vi måste öppna kranskärlen.
- Jag behöver ultraljud och kateter. - Ge lidokain och nitroglycerin.
Hon stressar ihjäl sig över det här, som om popularitet är på liv och död.
- Det är på liv och död för dem. - Skönt att slippa det.
- Ja, och se på dig själv nu. - Ja.
- Vad menar du? - Du och DeLuca.
- Kom igen! - Precis. Du är som en tonåring.
- VES. Hon svarar inte på läkemedlen. - Gör i ordning paddlarna.
Du är en quarterback, och han är tönttjejen.
Det är kvinnoförnedrande och fel. Jag är tönttjejen, det har jag alltid varit.
Inte här. Här är du stjärnan.
Överläkarna är poppis. Han är en nolla, och det stör dig.
- Flimmer. - Ladda till 200. - Jag laddar.
Undan!
Inget. En gång till.
Vi har sinusrytm. - Det här är inte high school.
Ja, precis. Jag bor med en ST-läkare. Torres dejtar en.
Meredith gifte sig med en överläkare. Ingen bryr sig, utom du.
- Varför opererar du inte? - Berätta.
- Vad pågår här? - Jag klarar det inte.
- Torres! Vad i helvete... - Jag fick ta bort mer än väntat.
Transplantatet räcker inte. Jag kan inte fästa benet!
- Vi har ingen plan B. - Det handlar inte om kompetens!
Det är inte mitt fel, utan benets. Det går inte med det där bäckenet.
- Du måste göra nåt. - Han är i sämre skick nu än innan.
- Han överlever inte natten. - Sluta! Ni säger inget jag inte vet.
Jag behöver en minut för att fundera. Gå tillbaka in och... skölj.
- Jag vet inte. Köp tid åt mig! - Kom, så går vi.
Jag kommer på nåt.
- Hon kommer väl tillbaka? - Ja.
- Bra. Han har varit nedsövd länge. - Jag vet att du var tveksam...
Jag är fortfarande tveksam.
Jag har känt Carson länge. Han är ett engångsligg för er.
- Ursäkta? - Ni kommer hit, gör nåt häftigt...
...och sticker i morgon. Jag får ta hand om spillrorna.
Ni lämnar honom med ett ben, mitt i kroppen. Hur ska han kunna gå?
För att inte tala om hur matsmältning och nervsystem påverkas.
Han får leva, men vad får han för liv?
Vi ska förstås följa upp. Dr Torres ska finnas tillgänglig.
Jaså? När då?
- Lyssnade ingen av dem? - Hoppas att de äter upp varandra.
- Där är han! - DeLuca, är det sant?
- Skar Warren i nån med en skrivskiva? - Ja. Jag hade fått skäll för det.
Och han får operera. Skönt att vara gift med chefen!
Och Wilson ligger med Greys bästis, så hon får den coola operationen.
- Kom igen. Du dejtar ju Torres. - Callie ger mig ingenting.
Och hon dejtade Torres innan hon kom hit.
- Hon ligger inte till sig ingrepp. - Det gör väl ingen.
Warren är gift med chefen och får assistera. Vi sitter här.
- Ser du inget samband? - Det är orättvist.
- Oschyst. - Dålig stil.
- Herregud! - Vi låter precis som...
- Men vi är inte som de där tjejerna. - Jag är inte det.
- Ursäkta? - Jag var aldrig som de.
Jag passade aldrig in i mallarna, men jag var inte orolig över det.
- Och jag var det? - Du sa ju att du var en av dem.
Du har rätt. Jag var det.
Vart ska du?
Bra blodflöde. Vad betyder det, dr Spencer?
- Att patienten överlever? - Att dr Warren bara blir avstängd...
- ...och inte åtalad för misshandel. - Sir...
- Det är inte läge för dumma påhitt. - Dumma?
- Jag räddade hans liv! - Warren...
Jag må vara ST-läkare, men jag har varit läkare länge.
De andra kallar mig gammal, men jag är också mer erfaren.
Det här var inget påhitt, utan en kalkylerad risk.
Mannen överlevde. Jag vet att jag bröt mot reglerna-
- men jag är inte dum. Jag förtjänar inte att behandlas så.
Nej, du förtjänar nåt värre än så. Din "kalkylerade" risk var dåraktig.
Blanda inte ihop sånt, Warren. Du var inte skicklig, utan övermodig.
- Det är farligt. - Sug.
- Callie! - Det är ingen fara.
- Jag måste få tänka. - Du vill ha utrymme.
Jag fattar. Jag ber folk om utrymme, men de tjatar om snygga läkare.
- Men... - Varför pratar vi om det?
Men det är inte alltid negativt när folk tjatar för att hjälpa en.
- Jag försöker hjälpa dig. - Det är min specialisering!
Och jag försöker, men jag vet inte...
Om vi hade övat och du hade all tid i världen...
- Var hade du börjat då? - Vi har inte tid!
- Vad hade du gjort? - Jag vet inte!
Det gör du visst.
Jag hade...
...tittat på biomekaniken och sen... räknat om vinklarna.
Okej. Och sen?
Mina damer! Damer, hallå!
Så här gör vi: er lagkamrat är skadad.
Hon behöver er och ert stöd. Ni är hennes passare.
För ni är hennes lag. Bete er som ett.
Om du vill prata medicin, gör det. Men du vet inget om vårt lag.
Okej? Hej då!
- Vem fan tror hon att hon är? - Klackledare.
I tre år, för så bra var jag.
Truppen vann regionalt, nationellt och internationellt.
- Tre år i rad. Ja. - Det är helt otroligt.
Låt mig förklara det här. Du är avundsjuk på henne-
-för att hon och Maxine är vänner nu.
Men de försöker inte frysa ut dig. - Eller hur?
- Danielle? - Nej, ma'am.
Där ser du, Lisa. Sluta sura.
Det är som en "double full basket". Gör det bara, så att ni kommer vidare.
- Sa hon att hon skulle komma? - Ja.
- Trycket dalar. - Ge dopamin.
Pratar hon i telefon? Vi kan inte vänta längre!
- Vi kan vänta några minuter till. - Ni vet inte vad ni gör!
Ni hade inte en plan, men ni agerade ändå.
Det visste ni redan när ni kom, och han blir lidande på grund av det.
Så här är det...
Jag ska göra en vändning! För korsbenet.
Jag skär av och vänder på korsbenets övre ände.
- Klarar du det? - Mayo har klarat det.
Klart jag gör! - Avery, låt oss gå ett ärende.
- Vi har en plan. - Vi är drömlaget.
- Helvete. - Jag sa ju det. Det är ett mirakel.
- Vi höll på att ta livet av honom. - Herregud.
Tack, Jesus. Oj, jag är dränkt i missade samtal.
Jag måste åka - nu.
Den goda nyheten är att operationen gick bra.
Vad gör du, Edwards? De kommer att väcka alla.
Lugn, dr Karev. Damerna ska inte väsnas.
- Eller hur? - Nej då, ma'am.
Vi vill besöka Maxine. Går det bra?
Visst.
- Du måste visa hur du gjorde. - Rent ledarskap.
Nej, på riktigt.
Rapportera en gång i timmen. Sök mig om Hb faller minsta lilla.
- Ett litet fall är inte... - Du bestämmer inget här.
- Jag bestämmer hädanefter. - Ja, sir.
Kan nån berätta varför jag har fått två samtal från två överläkare-
-som sa att min man hade blivit galen?
- Det var en unik situation. - Jo, jag fick höra om situationen.
Ursäkta oss.
Miranda, lyssna...
Okej. Chefen, jag vet att du är arg.
Jag är arg över att ha en ST-läkare som struntade i alla regler.
Jag är besviken över hans ego och arrogans.
Jag är generad över att han råkar vara min man.
- Okej... - Du vet bättre än så, Ben Warren.
Du är bättre. Nu måste jag ha möte med båda överläkarna-
- och bestraffa dig. Du gör en svår natt ännu svårare.
Beklagar merarbetet, Miranda, men jag försökte rädda ett liv!
- Och hur mår han nu? - Han lever.
Du hade tur.
Om han hade dött efter det du gjorde...
- Vad? - Ja...
Då hade inte tre dagars avstängning räckt.
- Ska du stänga av mig? - Det är klart att jag ska!
- För att...? - Ingen särbehandling!
Med det sagt... Du skar upp en man med händerna och en skrivskiva.
Du måste berätta allt!
- Hej! Är du...? - Ja, jag är fortfarande här.
- Vi kan ta VATS: en i kväll i stället. - Ja, gärna. När då?
- Förresten... - Dr DeLuca?
Kan du komma hit?
Dr Riggs, jag kan tyvärr inte hjälpa till i kväll-
-för att jag har planer.
Dr DeLuca. En dejt!
- Okej. - Vi dejtar varandra.
Som par. Romantiskt.
- Ska vi operera nu, alltså? - Ja, visst.
Okej. Vi ses i salen.
- Det var jobbigt att titta på. - Käften. Det var jobbigt att göra.
Det var jättejobbigt att titta på.
Jag gjorde det!
- Eller hur? - Ja, du gjorde det.
Det finns ett skäl till alla hemlisar.
Jag hade fel, det medger jag. Ni gjorde nåt otroligt.
- Det var trevligt att jobba med dig. - Nu åker ni.
Vi ska följa upp.
När man har publik känns även små ögonblick stora.
- Jag följer gärna upp med dig. - Och stora ögonblick känns enorma.
Okej. Här är enhetens nummer och sjukhusets, om du vill nå Torres.
- Tack. - Nu går vi.
- Sköt om dig. - Tack.
- Han bad om ditt nummer. - Ja, för att följa upp.
Nej, han flörtade. Tro mig.
Man får inte låta det hindra en.
- Meredith, kom nu! Har du glömt nåt? - Man får gå ut...
- Skynda på! - ...naken och rädd...
Jaså...!
Sluta, det var inget!
...och låtsas som om ingen ser på.